ДІАХРОНІЧНИЙ ПІДХІД ДО ВИВЧЕННЯ РИТМУ В ПОСТАНОВКАХ ШЕКСПІРА - Лисенко, Катерина (ПРОБЛЕМИ СЕМАНТИКИ, ПРАГМАТИКИ ТА КОГНІТИВНОЇ ЛІНГВІСТИКИ, 2024)
У статті йдеться про вплив та творчість В. Шекспіра в цілому та про зміни в підходах до театральних підходів та виконань творів Шекспіра в діахронічному аспекті. Тематика творів В. Шекспіра торкається складнощів людських стосунків, і тому його доробки залишаються релевантними й досі. Неможливо переоцінити важливість впливу драм та комедій В. Шекспіра на сучасну літературу. Виконання Шекспірівських творів змінюється з часом, що робить їх абсолютно сучасними і модерними. В статті йдеться про зміну підходу до ритму мовлення, що додає інших рис та мелодійності і викликає позитивні реакції глядача. Діахронічний підхід має включати порівняння різних виконань в різні часові періоди. Для того, щоб дослідити реальні зміни в просодії виконань шекспірівських творів, автори дослідили хронологічно різні варіанти реалізацій однакових уривків, і за допомогою сучасних комп’ютерних програм порівняли основні їхні показники. Висновки свідчать про значні зміни у показниках пауз, швидкості мовлення та напрямку основного тону. Роль ритму в виставах В. Шекспіра служить немов би емоційною основою та ще міцнішим ланцюжком, який з’єднує актора та глядача. ______________ References: • Ackroyd, (2006). Shakespeare: The Biography. Vintage. • Bate, (2015). The Influence of Rhythm on Audience Perception in Shakespearean Performance: A Diachronic Study. Shakespeare Quarterly, 62 (1), 78-92. • Greenblatt, (2005). Will in the World: How Shakespeare Became Shakespeare. W. W. Norton & Company. • Wells, et al. (Eds.). (2005). The Oxford Shakespeare: The Complete Works, 2-nd ed. Oxford University Press. • Garber, M. (2016). Shakespeare After All. Anchor. • Bloom, H. (2008). Shakespeare: The Invention of the Human. Riverhead Books. • Wilson, J. D. (2012). Shakespeare: A Life in Drama. University of Chicago Press. • Smith, A. (2009). Understanding Diachronic Studies. Academic Press. • Thompson, J. (2016). Non-Traditional Settings in Contemporary Shakespearean Performance: Reimagining Rhythm Beyond Traditional Stage Spaces. Theatre Research International, 41 (3), 278-291. • Thompson, J. (2016). The Evolution of Shakespearean Performance: A Diachronic Analysis. Cambridge University Press. • Thompson, J. (2016). Unlocking Emotional and Psychological Depths: Implications of Rhythm in Shakespearean Drama. Shakespeare Quarterly, 63 (1), 78-92. • Wells, S. (2008). Shakespearean Performance Through the Ages. Routledge. • Garber, M. (2017). Shakespeare and Performance: A Historical Perspective. Oxford University Press. • Mullaney, S. (2015). Shakespearean Performance: Past, Present, and Future. University of Michigan Press. • Orgel, S. (2010). Cultural Infusion in Rhythmic Interpretation: Shakespearean Performances in Diverse Cultural Milieus. Theatre Journal, 54 (2), 112-126. • Orgel, S. (2010). Shakespearean Performance in Context: A Diachronic Approach. Oxford University Press. • Holland, P. (2012). Directors’ Perspectives on Shakespearean Performance: A Diachronic Study. Routledge. • Knights, L. (2013). Shakespearean Performance and Social Contexts: A Historical Examination. Yale University Press. • Kerrigan, J. (1992). The Dynamics of Rhythm in Early Shakespeare Performances. Shakespeare Quarterly, 43 (4), 465-480. • Gurr, A. (2009). Music’s Role in Early Shakespearean Performances: Enriching the Theatrical Experience. Theatre Journal, 61 (2), 145-158. • Лисенко К. (2013). Просодичне оформлення інтерогативів в аудіозаписах радіопостанов творів В.Шекспіра. Мовні і концептуальні картини світу, 43 (2), 277-284. • Лисенко К. (2015). Деякі структурні характеристики темпоральних аспектів просодії при формуванні маркерів емоційності в театральній радіопостанові (на матеріалі записів радіовистав) Експериментально фонетичне дослідження. Science and education: a new dimension. Philology 3 (62), 58–61. • Лисенко К. (2012). Інваріантні та варіативні ознаки драматургічних текстів (на матер.п’єс В. Шекспіра). Мовні і концептуальні картини світу, 41 (2), 426-432. • Лисенко К. (2013). Просодичні маркери варіативності квазімонологу-розповіді з п‘єси Шекспіра «Юлій Цезар». Експериментально-фонетичне дослідження (на матеріалі радіовистав). Мовні і концептуальні картини світу, 46 (2), 360-370. • Bevington, D. (2002). Alliteration in Shakespearean Verse: Adding Rhythm and Cohesion. Shakespeare Studies, 34, 112-126. • Gillies, A. (2017). Tension and Release in Early Shakespearean Performances: Creating a Dynamic Experience for the Audience. Theatre Research International, 42(3), 278-291. • Gage, S. (2016). Choreographed Movements and Transitions in Early Shakespeare Performances: Adding Visual Dimension to the Rhythmic Tapestry. Theatre Research International, 41(2), 156-169. • Greenblatt, S. (2005). Modernizing Shakespearean Performance: Technological Advances and the Evolution of Rhythmic Delivery. Shakespeare Quarterly, 56 (3), 345-362. • Greenblatt, S. (2005). Rhythmic Structure and Emotional Engagement in Early Shakespeare Performances: Insights from Diachronic Analysis. Theatre Research International, 30 (2), 207-220. • Greenblatt, S. (2005). Transformative Potential: Rhythm in Shakespearean Drama. Shakespeare Quarterly, 58 (2), 156-169. • Kott, J. (2001). Analyzing Dramatic Arcs through Rhythmic Cadence: Insights into Shakespearean Works. Theatre Research International, 34 (4), 315-328. • Kott, J. (2001). Global Influences on Modern Shakespearean Performance: Enriching the Rhythmic Landscape. Theatre Journal, 53 (4), 212-225. • Shapiro, J. (2015). Rhythmic Fusion: The Integration of Music and Soundscapes in Modern Shakespearean Performances. Shakespeare Studies, 42, 112-126. • Shapiro, J. (2015). The Year of Lear: Shakespeare in 1606. Simon & Schuster. • Garber, M. (2016). Pushing Boundaries: Exploring Unconventional Rhythmic Patterns in Modern Shakespeare Performances. Theatre Research International, 41 (3), 156-169. • Garber, M. (2016). The Auditory Landscape of Shakespearean Performance: Exploring the Impact of Music and Soundscapes on Rhythmic Experience. Theatre Journal, 54 (2), 156-169. • Bate, J. (2015). Contextual Understanding of Rhythmic Interpretation: Relevance in Modern Adaptations of Shakespearean Works. Shakespeare Studies, 52 (3), 203-220. • Bate, J. (2015). Soul of the Age: A Biography of the Mind of William Shakespeare. Random House Trade Paperbacks. • Bloom, H. (2008). Departure from Tradition: Evolution of Rhythmic Interpretation in Modern Shakespeare Performances. Shakespeare Quarterly, 60 (3), 345-362. • Wilson, J. D. (2012). Fluidity and Dynamism: Exploring Diverse Rhythmic Structures in Modern Shakespeare Performances. Theatre Journal, 65 (4), 212-225. • Ackroyd, P. (2006). Artistic Freedom in Rhythmic Interpretation: Enriching Shakespearean Performances. Shakespeare Studies, 43 (2), 145-158. • Greenblatt, S. (2010). Bold Experimentation: Rhythmic Innovation in Contemporary Shakespeare Performances. Shakespeare Quarterly, 62 (4), 278-291. • Gurr, A. (2014). Cross-Cultural Connections: Rhythmic Sensibilities in Shakespearean Performances. Shakespeare Studies, 47 (1), 207-220. • Gurr, A. (2014). The Diachronic Evolution of Acting Styles in Shakespearean Performance. Palgrave Macmillan. • MacArthur, J. (2009). Analyzing Movement and Spatial Dynamics in Shakespearean Performance: Insights from Motion Capture Technology. Theatre Journal, 61 (3), 345-362. • Brewer, R. (2012). Enhancing Understanding and Engagement through Virtual Reality Platforms: Exploring Shakespearean Scenes in Novel Ways. Shakespeare Studies, 43 (4), 212-225.